Adaptarea: Bubuloimare
HOBBITUL
Traducerea: redemer0 subtitrari-noi.ro/www.subtitrari-noi.ro
Dragul meu Frodo,
mă întrebasesi odată dacă ti-am spus totul despre aventurile mele.
Desi îti pot spune cu sinceritate că ti-am spus adevărul,
pesemne că nu ti l-am spus pe de-a întregul.
Sunt bătrân acum, Frodo.
Nu mai sunt hobbitul de odinioară.
Cred că a venit timpul să afli ce s-a întâmplat cu adevărat.
A început acum mult timp.
Într-un tărâm îndepărtat dinspre soare-răsare.
Într-un tărâm cum nu vei mai vedea în zilele noastre,
se afla orasul Dale.
Era cunoscut în lung si-n lat pentru negoturi.
Aveau din belsug cărbuni si mătăsuri.
Era un oras pasnic si prosper.
Acest oras se afla la intrarea celui mai mare regat din Pământul de Mijloc:
Erebor.
Fortăreata lui Thrór, Regele Tărâmurilor de sub Munte.
Cel mai puternic dintre lorzii gnomi.
Thrór domnea cu convingere.
Niciodată nu se îndoia că stirpea nu îi va dăinui.
Căci obârsia îi era în sigurantă, în viata fiului său si a nepotului său.
Erebor, Frodo !
Construit în adâncul muntelui,
frumusetea acestui oras-fortăreată era legendară.
Bogătia lui zăcea în pământ.
În pietre pretioase extrase din rocă
si în filoane bogate în aur, care curgeau ca râurile prin piatră.
Îndemânarea gnomilor era fără egal.
Creau obiecte de o frumusete măreată,
din diamante, smaralde, rubine si safire.
Mereu săpau adânc în întuneric.
Si acolo au găsit-o...
Inima muntelui...
Arkenstone.
Thrór a numit-o Nestemata Regelui.
A luat-o ca pe un semn că dreptul lui de a domni este divin.
Cu totii i-au adus omagii. Până si marele rege al elfilor, Thranduil.
Dar anii de pace si bogătie nu aveau să dăinuie.
Zilele au devenit mai chinuitoare, încetul cu încetul.
Iar noptile vigilente s-au apropiat.
Râvna lui Thrór pentru aur a devenit prea aprigă.
O boală luă nastere în el.
Era o boală a mintii.
Si, unde înfloreste boala,
se întâmplă lucruri rele.
Primul lucru ce-l auziră a fost un zgomot ca de uragan, ce venea dinspre Miazănoapte.
Pinii de pe munte trosneau în vântul fierbinte si uscat.
Tată, dă alarma !
- Cheamă gărzile, acum ! - Ce este ?
Un dragon.
Dragon !
Era un dragon de la Miazănoapte.
Smaug venise.
Multi au murit în acea zi.
Acest oras nu însemna nimic pentru Smaug.
El pusese ochii pe un alt premiu.
Căci dragonii tânjesc după aur cu o râvnă întunecată si fioroasă.
Rămâneti pe pozitii !
Nu !
Au pierdut Erebor.
Dragonii îsi păzesc prada până la moarte.
Păstrati-vă rândurile !
Ajutati-ne !
Thranduil nu voia să riste viata poporului său împotriva furiei dragonului.
Nu primiseră niciun ajutor din partea elfilor în ziua aceea
sau în oricare altă zi de atunci.
Privati de patrie, gnomii din Erebor au cutreierat prin sălbăticie.
Un popor odată puternic fusese îngenuncheat.
Tânărul print gnom lucra cu ziua în satele oamenilor.
Dar mereu îsi amintea de muntii fumegând sub lună,
de copacii care ardeau puternic ca tortele,
căci văzuse foc de dragon pe cer si un oras făcut scrum.
Niciodată n-a iertat si niciodată n-a uitat.
Aici, dragul meu Frodo, apar eu.
Căci, din întâmplare, si din vrerea unui vrăjitor,
soarta a decis ca eu să iau parte la această poveste.
A început... Ei bine, a început asa cum te-ai astepta.
Trăia odată, într-o groapă în pământ, un hobbit.
Nu era o groapă murdară si umedă, plină cu râme si mirosuri neplăcute.
Era o gaură de hobbit.
Asta înseamnă mâncare bună, o gazdă primitoare
si toate conforturile unei case.
Sync: Alex Ciobanu (Zuzuitu') Subtitrări-noi Team/www.subtitrari-noi.ro
Multumesc.
Ce e asta ?
E ceva personal. Nu pune mâna pe ea !
- Încă nu e gata. - Pentru ce nu e gata ?
Pentru a fi citită.
Ce sunt astea ?
Răspunsuri la invitatiile la petrecere.
Măi să fie ! Este astăzi ?
Cu totii au spus că vin, în afară de familia Sackville Baggins.
- Cer să-i inviti personal. - Asa zici ? Peste cadavrul meu.
Pesemne că le-ar conveni.
Par a crede că ai tunele pline ochi cu aur.
Era doar un cufăr mic, nu era plin ochi.
Si încă miroase a trol.
Ce faci acolo ?
Iau măsuri de precautie.
- Am prins-o odată furând argintăria. - Pe cine ?
Pe Lobelia Sackville-Baggins. Si-a băgat în buzunar toate lingurile mele.
E o femeie îngrozitoare. Să fii cu ochii pe ea după ce...
După ce eu...
Ce o să faci ?
Nimic... nimic.
Stii, unii încep să-si pună întrebări în legătură cu tine, unchiule.
- Ei cred că devii ciudat. - Ciudat ?!
- Antisocial. - Antisocial ?! Eu ?! Prostii !
Fii flăcău bun si pune asta pe poartă.
NU INTRATI, DECÂT DACĂ SUNTETI INVITATI
- Crezi că o să vină ? - Cine ?
Gandalf.
N-ar rata el o sansă de a-si aprinde artificiile.
O să ne ofere un spectacol pe cinste, ai să vezi.
- Bine, am plecat. - Încotro ?
În pădurea Eastfarthing. Vreau să-i fac o surpriză.
Du-te, atunci ! N-ai vrea să întârzii.
Nu-i place când întârzie lumea. Nu că as fi întârziat eu vreodată.
Pe vremea aceea ajungeam mereu la timp.
Eram foarte respectat.
Si nimic neasteptat...
... nu s-a întâmplat vreodată.
O CĂLĂTORIE NEASTEPTATĂ
60 DE ANI MAI DEVREME
- Bună dimineata. - Ce voiesti a zice ?
Îmi urezi o dimineată bună sau e bună, fie că eu doresc asta sau nu ?
Sau poate voiesti a zice că te simti bine în dimineata aceasta.
Sau zici doar că e o dimineată în care poti să fii bun ?
Cred că toate laolaltă.
- Te pot ajuta cu ceva ? - Asta rămâne de văzut.
Caut pe cineva care să mi se alăture într-o aventură.
O aventură ?!
Nu cred că e cineva la Soare-Apune de Bree, care să fie interesat de aventuri.
Sunt neplăcute, deranjante si inconfortabile.
Si te fac să întârzii la cină.
Să ai o dimineată bună !
N-am crezut c-o să apuc ziua în care să fiu ignorat de fiul Belladonnei Took,
de parcă as vinde nasturi din usă în usă.
Poftim ?
Te-ai schimbat, si nu înspre bine, Bilbo Baggins.
Scuză-mă, te cunosc ?
Îmi stii numele, desi nu-ti mai amintesti că eu îl port.
Eu sunt Gandalf ! Iar Gandalf înseamnă...
Eu !
Doar nu Gandalf vrăjitorul pribeag, care făcea artificiile acelea excelente ?
Bătrânul Took le aprindea în ajunul solstitiului de vară.
Nu stiam că încă te mai ocupi de asa ceva.
- Si cu ce ai vrea să mă ocup ? - Păi...
Mă bucur să aflu că îti amintesti ceva despre mine.
Chiar dacă îti amintesti doar de artificiile mele.
Să ne decidem. O să fie foarte bine pentru tine.
Si foarte nostim pentru mine.
- Am să le dau de stire si celorlalti. - Cui ? Nu ! Nu !
Noi nu vrem aventuri aici.
Multumesc. Astăzi nu.
Te sfătuiesc să încerci după deal sau peste rău.
Să ai o dimineată bună !
Dwalin, la dispozitia dumitale.
Bilbo Baggins... la dispozitia dumitale. Ne cunoastem ?
Nu.
- Aici se tine ? - Ce anume ?
Cina. A spus c-o să avem de-ale gurii.
Cine a zis ?
E foarte bun. Mai ai ?
Cum ?
Da, da...
Serveste-te.
Nu mă asteptam să am musafiri.
E cineva la usă.
Balin, la dispozitia dumitale.
- Seara bună ! - Da, chiar este.
Desi cred că o să plouă mai târziu.
Am întârziat ?
Pentru ce anume ?
Seara bună, frate !
Pe barba mea ! Esti mai scund si lat fată de ultima oară când ne văzusem.
Mai lat, nu mai scund. Si destul de ager pentru amândoi.
Scuzati-mă, nu doresc să vă întrerup, dar nu cred că sunteti unde trebuie.
- Ai mâncat ? - Nu că nu mi-ar plăcea musafirii.
Îmi plac musafirii ca oricărui hobbit.
Dar mi-ar plăcea să-i cunosc, înainte de a veni în vizită.
- Ce-i asta ? - Nu stiu. Cred că-i brânză albastră.
- Are găuri si mucegai. - Problema este că...
Nu vă cunosc pe nicicare. Câtusi de putin.
Nu vreau să fiu necioplit, dar trebuia să vă zic.
Îmi pare rău.
Îti acceptăm scuzele.
Umple-o, frate, nu te zgârci.
Fili si Kili, la dispozitia dumitale.
- Dumneata trebuie să fii domul Baggins. - Nu. Nu puteti intra. Ati gresit casa.
- Cum ?! S-a anulat ? - Nouă nu ne-a spus nimeni.
- Nu s-a anulat nimic. - Ce usurare !
Ai grijă cu astea, abia ce au fost ascutite.
E frumoasă casa ! Dumneata ai construit-o ?
Nu, e în familie de ani de zile.
Aia e lada de zestre a mamei mele ! Te rog să nu te stergi !
- Fili, hai de ne ajută ! - Domnule Dwalin !
Hai să scoatem masa, n-o să încapă toată lumea.
Toată lumea ?! Câti mai sunt ?
Nu !
Nu, nu ! Nu-i nimeni acasă !
Plecati si deranjati pe altcineva !
Sunt prea multi gnomi în sufrageria mea !
Dacă asta-i gluma unui tolomac,
nu pot să zic decât că este de prost gust.
Gandalf...
Alea sunt ale mele ! Nu-mi lua vinul !
Pune aia înapoi !
Nu umbla la gem ! Pardon ! Scuză-mă, nu crezi că e prea mult ?
- Ai cutit de brânză ? - Cutit ?! Mănâncă o roată întreagă.
Nu ! Ăla e scaunul bunicului Mungo. La fel si acela. Du-l înapoi.
E antic, nu e de stat pe el.
Aia nu e un suport de pahar. Lasă harta jos !
Scuzati-mă, domnule Gandalf, vă pot tenta cu o cească de ceai de musetel ?
Nu, multumesc, Dori. Cred că am să servesc putin vin rosu.
Fili, Kili,
Oin, Gloin,
Dwalin, Balin,
Bifur, Bofur, Bombur, Dori, Nori.
- N-o să-mi iei rosiile ! - Ori !
Ai mare dreptate, Bifur.
Se pare că lipseste un gnom.
Întârzie. A pornit spre Miazănoapte la un sfat cu semenii nostri. O să vină.
Domnule Gandalf ! Un pahar micut de vin rosu, asa cum ati cerut.
Are un buchet fructuos.
Noroc !
Prinde !
Cine vrea bere ? Luati de aici.
Mai vrei să bei ? Ia de aici.
Ăla e un milieu, nu un stergar !
- Dar e plin de găuri. - Asa si trebuie, e crosetat.
Crochetul e un joc frumos ! Dacă ai bilute pentru el.
Nu-i mai suport !
Dragul meu Bilbo, ce s-a întâmplat ?
Ce s-a întâmplat ? Sunt înconjurat de gnomi.
- Ce caută aici ? - Sunt o adunătură de veselie.
- Odată ce te obisnuiesti cu ei. - Nu vreau să mă obisnuiesc cu ei !
Mi-au distrus bucătăria. Au făcut noroi pe covor.
Mi-au prădat cămara.
Nici nu-ti mai zic ce au făcut în baie. Au distrus toaleta.
Nu înteleg ce caută în casa mea.
Scuză-mă ! Îmi pare rău că te întrerup.
- Ce să fac cu farfuria mea ? - Dă-mi-o mie, Ori.
Alea-s farfuriile mamei mele ! Au o vechime de peste o sută de ani !
Nu mai faceti asta ! O să le tociti !
Ati auzit, băieti ? A zis că o să tocim cutitele.
Toceste cutitele si îndoaie furculitele,
Sparge sticlele si arde dopurile,
Ciobeste paharele si sparge farfuriile,
Asta urăste Bilbo Baggins
Scoate untura si calcă pe ea,
Lasă oasele pe saltea,
Toarnă laptele în cămară,
Aruncă cu vin pe fiecare usă
Pune cioburile într-un bol pe foc
Zdrobeste-le cu un par
De sunt întregi când ai terminat
De-a dura pe hol le-ai si dat
Asta urăste Bilbo Baggins
A sosit.
Gandalf !
Parcă ai zis că locul ăsta o să fie usor de găsit.
M-am pierdut pe drum de două ori.
Nici nu v-as mai fi găsit, de nu era semnul acela pe usă.
Semn ? Nu e niciun semn pe usă. Am vopsit-o acum o săptămână.
Este un semn. Eu însumi l-am făcut.
Bilbo Baggins, permite-mi să ti-l prezint pe liderul Companiei noastre,
Thorin Scut-de-Stejar.
Deci el e hobbitul.
Spune-mi, domnule Baggins, ai luptat la viata ta ?
- Poftim ? - Topor sau sabie ? Ce armă preferi ?
Mă pricep la aruncat castane, dacă chiar vrei să stii.
Dar nu văd ce importantă are asta.
Mă gândeam eu. Arată mai degrabă ca un băcan, decât ca un hot.
Ce vesti ai de la sfatul din Ered Luin ?
- Au venit cu totii ? - Da, fiecare gnom din cele 7 regate.
Si ce au zis cei din Dealurile de Fier ?
Ne sunt alături ?
Nu vor veni.
Spun că această misiune e numai a noastră de purtat.
Plecati într-o misiune ?
Bilbo, dragul meu prieten, hai să facem putină lumină.
Departe, înspre Soare-Răsare, peste munti si râuri,
peste păduri si zone sterpe,
se află un singur pisc solitar.
Muntele Singuratic.
Oin a citit semnele, iar semnele spun că a venit timpul.
S-au văzut corbi zburând înapoi înspre munte, asa cum a fost prezis.
Când pământurile de odinioară vor fi din nou ale Ereborului,
domnia bestiei va lua sfârsit.
- Ce bestie ? - Vorbeste despre Smaug cel Teribil.
Cea mai mare calamitate din veacul nostru.
Poate să zboare si să scuipe foc.
Are dintii ascutiti ca lamele si ghearele precum cârligele.
- Îi plac metalele pretioase. - Stiu ce e acela un dragon.
Eu nu mă tem ! Am să merg !
O să-i dau dragonului să simtă fier de gnom.
Stai jos !
Va fi dificil chiar si cu o armată în spate.
Suntem doar 13 la număr. Si nu 13 dintre cei mai buni.
Nici dintre cei mai breji.
- Pe cine faci tu greu de cap ? - Ce a spus ?
Suntem noi putini la număr,
dar suntem luptători, fiecare dintre noi !
Si uiti că avem un vrăjitor cu noi.
Gandalf a răpus sute de dragoni la vremea sa.
- Eu n-as spune că... - Atunci câti ?
- Poftim ? - Câti dragoni ai răpus ?
Haide ! Spune-ne un număr.
Scuzati-mă... Vă rog...
Liniste !
Dacă noi am văzut semnele, nu credeti că si altii le-au văzut ?
Au început să se împrăstie zvonuri. Dragonul Smaug n-a fost văzut de 60 de ani.
Privirile sunt îndreptate înspre Soare-Răsare, către munte.
Judecă, se întreabă, socotesc riscul.
Pesemne că marea bogătie a poporului nostru zace neprotejată.
Stăm cu mâinile în sân în timp ce altii iau ce-i al nostru
sau profităm de ocazie pentru a recuceri Erebor ?
Ai uitat că portile sunt ferecate.
Nu avem nicio cale de intrare în munte.
Dragul meu Balin, asta nu e pe de-a întregul adevărat.
Unde ai găsit-o ?
Mi-a fost dată de Thráin, tatăl tău, ca s-o păstrez în sigurantă.
Este a ta acum.
Dacă există o cheie, trebuie să existe si o usă.
Runele acestea vorbesc despre un pasaj ascuns către sălile de jos.
Mai există o cale de intrare.
Dacă o putem găsi. Usile gnomilor sunt invizibile când sunt închise.
Răspunsul zace ascuns în harta asta, iar eu nu am dibăcia de a-l găsi,
dar sunt altii în Pământul de Mijloc care îl pot afla.
Pentru sarcina la care mă gândesc trebuie să ne facem nevăzuti
si să lăsăm frica în urma noastră.
Dar, dacă suntem atenti si chibzuiti, cred că vom izbuti.
De aceea avem nevoie de un hot.
De unul bun, chiar ! De un expert, îmi închipui.
Si esti asa ceva ?
Ce să fiu ?
A spus că e un expert !
Eu ? Nu, nu ! Nu sunt hot.
N-am furat nimic în viata mea.
Mă tem că trebuie să fiu de acord cu domnul Baggins.
Nu are stofă de hot.
Da, în sălbăticie nu e loc pentru plăpânzi care nu se pot lupta sau apăra.
Ajunge ! Dacă eu zic că Bilbo Baggins este un hot, atunci asta este !
Hobbitii sunt foarte sprinteni.
Pot trece neobservati de multe făpturi, dacă asa voiesc.
Si, în timp ce dragonul este obisnuit cu mirosul de gnom,
mirosul de hobbit îi este necunoscut, ceea ce ne oferă un avantaj.
M-ai rugat să găsesc al 14-lea membru, iar eu l-am ales pe domnul Baggins.
E în stare de mai multe decât pare.
Si are mai multe de oferit decât stiti voi.
Chiar si decât stie el.
Trebuie să ai încredere în mine.
Prea bine. Facem cum zici tu.
- Nu, nu ! - Dati-i contractul.
- Thorin, plecăm ! - Te rog !
Sunt doar lucrurile obisnuite. Un rezumat al cheltuielilor de buzunar.
Durată, remuneratie, pregătirile pentru înmormântare.
Si asa mai departe.
Pregătiri pentru înmormântare ?
- Nu-i pot garanta siguranta. - Am înteles.
Si nici nu voi fi responsabil pentru luptele sale.
De acord.
Plata la livrare. Până la, si nu peste, 14% din profitul total, dacă este cazul.
Mi se pare cinstit.
Nu suntem răspunzători de rănile suferite, inclusiv de...
... tortură,
eviscerare...
Incinerare ?!
Da. Îti topeste carnea de pe oase într-o clipită.
- Esti bine, flăcău ? - Da.
- Îmi vine să lesin. - Gândeste-te la un cuptor cu aripi.
Da... am nevoie de o gură de aer.
O străfulgerare, o durere arzătoare si puf ! Ai ajuns un morman de cenusă.
Nu !
Ai fost de mare ajutor, Bofur.
O să-mi revin. Lăsati-mă să stau putin în tihnă.
Ai stat în tihnă prea multă vreme !
Ia spune-mi !
De când au devenit atât de importante milieurile si vasele mamei tale pentru tine ?
Eu îmi amintesc de un tânăr hobbit care mereu căuta elfi prin păduri.
Care stătea afară până târziu.
Intra după lăsarea serii, lăsând urme de noroi, rămurele si licurici.
Un tânăr hobbit căruia i-ar fi plăcut să afle ce zace după granitele Comitatului.
Lumea nu se află în cărtile si hărtile tale.
Este acolo, afară.
Nu pot să mă iau să plec în necunoscut. Sunt un Baggins...
... din Fundătură.
Esti si un Took.
Stiai că stră-stră-stră-stră unchiul tău Răget-de-Taur Took era asa mare la stat,
încât putea călări un cal adevărat ?
Să stii că putea !
În bătălia de la Câmpiile Verzi a atacat rândurile goblinilor.
A dat atât de tare cu parul, încât a retezat capul regelui goblinilor
si a zburat 90 de metri prin aer, aterizând într-o vizuină de iepure.
Si astfel a câstigat bătălia si, totodată, a inventat si golful.
Cred că ai născocit isprava asta.
Toate povestile bune merită a fi înflorite putin.
Si tu o să ai ce povesti când te vei întoarce.
Îmi poti făgădui că mă voi întoarce ?
Nu. Si, de te vei întoarce,
nu vei mai fi acelasi hobbit.
Asa credeam si eu.
Îmi pare rău, Gandalf, nu pot accepta.
Nu sunt hobbitul pe care îl cauti.
Se pare că am rămas fără hot.
Pesemne că o fi mai bine. Soarta ne-a fost mereu potrivnică.
Până la urmă, ce suntem ?
Negustori, mineri, tinichigii, jucărieri.
- Nimic de legendă. - Sunt si câtiva războinici printre noi.
Războinici bătrâni.
As lupta mai degrabă cu oricare dintre ei decât cu armata din Dealurile de Fier.
Când i-am chemat, mi-au sărit în ajutor.
Loialitate, onoare, o vointă puternică...
Nici nu cer mai mult.
Nu trebuie să faci asta. Ai de ales.
Te-ai descurcat onorabil fată de poporul nostru.
Ne-ai construit o nouă viată în Muntii Azurii.
O viată pasnică si cu bogătii.
O viată care valorează mai mult decât tot aurul din Erebor.
De la bunicul meu, la tatăl meu, cheia mi-a ajuns în posesie.
Au visat la ziua în care gnomii din Erebor îsi vor revendica pământurile.
Nu avem de ales, Balin.
Cel putin nu eu.
Îti suntem alături, flăcău.
Ne vedem în zori.
Departe, peste muntii fumurii,
Spre hrube vechi si ocne adâncate,
În zori pleca-vom spre a scormoni
Comorile de aur fermecate.
Se încovoiau pe munte brazii,
În noapte gemea vântul prin pustii,
Se-mprăstiau văpăi si flăcări, iară pomii
Ardeau precum nepământesti făclii.
E cineva ?
- Domnule Bilbo, încotro ? - Nu pot sta la sfat, am întârziat !
- Unde ? - Plec într-o aventură.
Stati ! Stati !
M-am iscălit.
Totul pare a fi în regulă.
Jupâne Baggins, bine ai venit în Compania lui Thorin Scut-de-Stejar.
- Dati-i un ponei. - Nu, nu vă osteniti.
Sunt sigur că pot tine pasul cu voi pe jos.
Am avut parte de umblat la viata mea.
Odată am ajuns chiar si până la Frogmorton.
Haide, Dori, plăteste !
Pentru ce a fost asta ?
Au pus rămăsag dacă vei veni sau nu.
Cei mai multi au crezut că nu vei veni.
Tu ce ai crezut ?
Dragul meu flăcău, nicio clipă nu m-am îndoit de tine.
Am alergie la părul de cal.
Stati ! Opriti-vă !
Opriti-vă ! Trebuie să facem cale întoarsă.
- Ce s-a întâmplat ? - Mi-am uitat batista.
Uite ! Foloseste asta.
Să purcedem !
Va trebui să te descurci fără batiste de buzunar
si fără multe alte lucruri, Bilbo Baggins, până ajungem la finalul călătoriei.
Te-ai născut printre colinele si pârâurile din Comitat.
Casa ti-a rămas în urmă.
Lumea este în fata ta.
Bună, fetito. Cine e o fetită bună ?
Asta-i micul nostru secret, Myrtle. Să nu spui nimănui.
- Ce a fost asta ? - Orci.
Orci ?
Spintecători. Sunt cu zecile. Pământurile de Jos sunt pline de ei.
Atacă în toiul noptii, când toată lumea doarme.
Rapid si încet, fără tipete, doar mult sânge.
Vi se pare amuzant ?
Luati în derâdere atacurile orcilor de pe timp de noapte ?
- N-am vrut să insinuez nimic. - Normal că nu. Nu stii nimic despre lume !
Nu-l băga în seamă, flăcău.
Thorin e cel mai îndreptătit dintre toti să urască orcii.
După ce dragonul a pus stăpânire pe Muntele Singuratic,
regele Thrór a încercat să redobândească vechiul regat al gnomilor: Moria.
Dar dusmanii nostri ajunseseră primii.
Moria a fost asediată de legiuni de orci,
conduse de cel mai mârsav dintre cei din rasa lor:
Azog Pângăritorul.
Uriasul orc palid
jurase să nimicească stirpea lui Durin.
A început...
... decapitându-ne regele.
Nu !
Thráin, tatăl lui Thorin, a înnebunit de inimă rea.
A dispărut. Nu stim dacă a fost luat prizonier sau ucis.
Am rămas fără lider,
am fost înfrânti, iar moartea ne bătea la usă.
Si, atunci, l-am zărit.
Pe tânărul print gnom înfruntând orcul palid.
Si-a înfruntat de unul singur cumplitul adversar.
Armura îi era slăbită.
Mânuia doar o creangă de stejar pe post de scut.
Azog Pângăritorul aflase în acea zi
ca stirpea lui Durin nu poate fi atât de usor de nimicit.
Fortele noastre s-au regrupat
si au împins orcii înapoi.
Si dusmanul nostru fusese înfrânt.
Dar nu ne-am ospătat si nici n-am cântat de bucurie în seara aceea.
Au murit mai multe trupe decât am putut număra.
Doar o mână de gnomi au supravietuit.
Si mi-am zis în gând atunci:
"Uite-l pe cel pe care l-as urma."
"Uite-l pe cel pe care l-as putea numi rege."
Dar orcul palid ?
Ce s-a întâmplat cu el ?
S-a târât înapoi în văgăuna de unde a iesit.
A murit din cauza rănilor, acum mult timp.
Dă de stire stăpânului.
Am găsit gnomii !
Domnule Gandalf, nu poti face ceva cu potopul ăsta ?
Plouă, jupâne gnom.
Si va ploua în continuare până când va trece.
Dacă vrei să schimbi vremea, găseste-ti al vrăjitor.
- Mă sunt alti vrăjitori ? - Ce ?
Suntem cinci. Cel mai mare în ordin este Saruman cel Alb.
Apoi mai sunt cei doi Albastri.
Am uitat cum îi cheamă.
- Si cine e al cincilea ? - Radagast cel Cafeniu.
Si el e un vrăjitor măret sau...
... e mai degrabă ca tine ?
As zice că e un mare vrăjitor, în felul său.
E un suflet blând, care preferă compania animalelor.
Veghează pădurile dinspre Soare-Răsare.
Si e bine, căci răul mereu va căuta să se stabilească în lumea asta.
Nu e bine ! Ne e deloc bine !
Sebastian !
Măi să fie !
Înapoi ! Lăsati-l să respire !
Nu înteleg de ce nu are efect. Doar nu-i vrăjitorie.
Vrăjitorie !
Dar chiar asta este !
E magie neagră si puternică !
De unde au mai apărut si creaturile acelea îngrozitoare ?
De la vechea fortăreată ? Arată-mi.
Înnoptăm aici.
Fili, Kili, aveti grijă de ponei. Stati aproape de ei.
Aici locuiau un fermier si familia sa.
Oin, Gloin, faceti focul.
Cred că ar fi mai întelept să ne continuăm drumul.
Ne putem îndrepta spre Valea Ascunsă.
Ti-am zis deja. Nu mă voi apropia de locul acela !
De ce ? Ne-ar putea ajuta elfii.
Putem primi hrană, un loc de odihnă, sfaturi.
- N-am nevoie de sfatul lor. - Avem o hartă pe care n-o putem citi.
- Stăpânul Elrond ne poate ajuta - Să ne ajute ?
Ce ajutor am primit din partea elfilor când dragonul a atacat Erebor ?
Orcii prădau Moria. Ne profanau sălile sacre.
Elfii au stat cum mâinile în sân.
Iar tu îmi zici să cer ajutor de la cei care mi-au trădat bunicul ?
- Si tatăl ? - Tu nu esti ca tatăl si bunicul tău.
Nu ti-am dat harta si cheia ca să te agăti de trecut.
Nu stiam că sunt ale tale ca să mi le dai.
S-a întâmplat ceva ? Gandalf, unde mergi ?
Să caut compania singurului om care are putină minte pe aici.
- Cine e acela ? - Eu însumi, domnule Baggins.
M-am săturat de gnomi pentru o zi.
Haide, Bombur, suntem hămesiti.
Se mai întoarce ?
- A plecat de mult timp. - Cine ?
- Gandalf. - E vrăjitor. Face ce-i pofteste inima.
Fă-ne o favoare si du astea flăcăilor.
Termină ! Ai mâncat destul !
- Care-i baiul ? - Trebuia să avem grijă de ponei.
Doar că am dat peste o mică problemă.
- Aveam 16. - Acum au mai rămas 14.
Daisy si Bungo au dispărut.
Asta nu e bine.
Nu e deloc bine. N-ar trebui să-i spunem lui Thorin ?
Nu. Hai să nu-l îngrijorăm.
În calitate de hotul nostru oficial, credeam că poate ai vrea tu să verifici.
- Ceva mare a scos copacii din rădăcini. - Asa ziceam si noi.
Ceva foarte mare si pesemne periculos.
Se vede ceva ! Pe aici !
Stai jos.
- Ce sunt ? - Troli.
I-a prins pe Mirdle si Minty.
Cred că vor să-i mănânce. Trebuie să facem ceva.
Da, ar trebui.
Trolii de munte sunt înceti si prosti, iar tu esti mic. N-o să te vadă.
Nu e periculos. O să fim în spatele tău.
Dacă dai de necaz, fă de două ori ca o strigă si o dată ca un huhurez.
De două ori ca o strigă... De două ori ca un huhurez...
Sigur e o idee bună ?
Carne de miel ieri. Carne de miel azi.
Si mâine se pare că vom mânca tot carne de miel.
Nu te mai plânge. Ăstia nu-s oi.
Ăstia sunt ponei.
Nu-mi plac caii. N-au destulă grăsime.
E mai bine decât fermierul ăla. Era numai piele si oase.
Încă mai scot bucăti din el dintre dinti.
E minunat ! Pluteste.
Poate o să-i dea un gust mai bun.
- Mai am dacă vrei. - Nici să nu te gândesti.
- Nu ! - Stai jos !
Sper c-o să le scoti matele. Nu-mi plac bucătile alea care put.
Am zis să stai jos !
Mor de foame. Mâncăm caii, au ba ?
Tacă-ti fleanca. O să mânci ce-ti dau.
- Totul are gust de carne de pui. - Mai putin carnea de pui.
Zic si eu. Putină apreciere n-ar strica.
"Săru'mâna, Bill ! E bună tocana !" Cât e de greu ?
Mai trebuie putin praf de veverită.
E băutura mea !
Scuze.
Are un gust echilibrat !
Îmi chiorăie matele. Trebuie să ciugulesc ceva.
Carne. Am nevoie de carne !
Măiculită !
Uitati ce mi-a iesit din nas ! Are mâini, picioare si toate cele.
Ce e ?
Nu stiu, dar nu-mi place cum se zbate.
Ce esti ? O veverită imensă ?
- Sunt un hot... hobbit. - Un hotobbit ?
- Îl putem găti ? - Putem încerca.
Nici n-o să fie cât o îmbucătură, după ce-l dezosăm.
Mai sunt hotobbiti pe aici ? Poate o să facem o plăcintă din ei.
- Prinde-l ! - E prea rapid !
Vino aici, obrăznicătură mică ! Te-am prins !
Mai sunt altii ca tine ascunzându-se pe unde nu trebuie ?
Nu.
- Minte ! - Ba nu !
Tine-i picioarele deasupra focului. Fă-l să vorbească.
- Dă-i drumul. - Ce ai zis ?
Am zis să-i dai drumul.
- Bilbo ! - Nu !
Lăsati armele jos sau îi rupem mâinile.
Nu te mai osteni să-i gătesti.
Hai să stăm pe ei si să-i strivim până-i facem gem.
Trebuie gătiti la foc mic si condimentati cu salvie.
- Chiar e necesar ? - Sună bine !
Lasă condimentele, n-avem toată noapte de zăbovit.
Nu mai e mult până în zori. Hai, mai cu spor !
Nu-mi place să mă transform în piatră.
Stati ! Faceti o mare greseală.
- Nu te poti întelege cu ei, sunt nătărăi. - Si atunci noi ce suntem ?
Mă refeream la condimente.
Ce-i cu condimentele ?
I-ai mirosit ? E nevoie de ceva mai puternic decât salvia, dacă vrei să-i gătesti.
- Trădătorule ! - Ce stii tu despre mâncarea de gnom ?
Gura ! Lasă hotobbitul să vorbească.
Secretul în a găti carne de gnom stă în...
- Da ? Haide ! - Este...
- Spune-ne secretul. - Da, îti spun ! Secretul e...
Să-i jupoi mai întâi.
Tom, adu-mi cutitul de filetat.
- Te jupoi eu pe tine... - N-am să te uit, n-am să te uit !
Prostii !
Am mâncat destui cu piele. Eu zis să-i mâncăm cu tot cu cizme.
Are dreptate !
N-are nimic dacă mâncăm gnomi cruzi.
Sunt numai buni si crocanti.
Nu pe ăla, e infectat !
- Ce ?! - Da ?!
Da, are viermi în mate.
De fapt, cu totii sunt plini de paraziti.
E îngrozitor, eu nu as risca.
- A zis cumva paraziti ? - Noi nu avem paraziti !
Tu ai paraziti !
- Eu am paraziti cât mâna de mare. - Eu am cei mai mari paraziti !
- Suntem plini de ei ! - Da, asa e !
Si ce ai vrea să facem ?
- Să le dăm drumul ? - Păi...
Crezi că nu stiu ce pui la cale ?
Dihorul ăsta mic ne ia drept prosti.
- Dihor ?! - Prosti ?!
Zorii vă va răpune pe toti !
- Cine-i ăla ? - Nu stiu.
Îl putem mânca si pe el ?
Ia-ti piciorul din spatele meu !
Unde ai plecat, dacă-mi permiti să întreb ?
Să mă gândesc la viitor.
- Si ce te-a adus înapoi ? - Trecutul.
E o treabă neplăcută. Totusi, sunt toti teferi.
Nu datorită hotului tău.
A avut curaj să tragă de timp.
Voi nu v-ati gândit la asta.
Cred că au coborât de pe munte.
De când se aventurează trolii de munte atât de departe înspre Miazăzi ?
N-au mai făcut-o de un veac.
De când o fortă mai întunecată domnea peste pământurile astea.
Nu aveau cum să se miste pe timpul zilei.
Trebuie să fie o pesteră prin apropiere.
- Ce urât miroase ! - E o pesteră de troli !
Aveti grijă pe ce puneti mâna.
Ar fi mare păcat să-l lăsăm aici.
- L-ar putea lua oricine. - De acord.
Nori, adu o lopată.
Săbiile astea nu-s făcute de troli.
Nici de vreun fierar din rândul oamenilor.
Au fost făurite în Gondolin de către elfii nobili din primul ev.
Nu există arme mai bune.
Depunem bani pe termen lung.
Să plecăm din locul ăsta groaznic. Haideti ! Să purcedem !
Bofur, Gloin, Nori !
Bilbo.
Poftim. Pare a fi pe măsura ta.
N-o pot lua.
Sabia e făcută de elfi, ceea ce înseamnă
că va căpăta o culoare albastră când sunt orci sau goblini prin apropiere.
- N-am folosit în viata mea o sabie. - Sper să nici nu fii nevoit.
Dacă vei fi nevoit, ia aminte...
Curajul adevărat nu înseamnă a sti când să iei o viată,
ci când să cruti una.
- Se apropie ceva ! - Gandalf...
Rămâneti împreună.
Grăbiti-vă ! Înarmati-vă !
Hoti ! Foc ! Crimă !
Radagast !
Radagast cel Cafeniu !
- Ce cauti aici ? - Te căutam pe tine, Gandalf.
S-a întâmplat ceva. S-a întâmplat ceva îngrozitor.
Da ?
Asteaptă putin.
Aveam un gând, dar l-am pierdut. Era chiar acolo, pe vârful limbii.
Nu era deloc un gând ! E o...
... insectă.
Pădurea Verde e bolnavă, Gandalf.
S-a abătut o nenorocire asupra sa.
Nimic nu mai creste. Cel putin nimic bun.
În aer se simte miros de putregai.
- Cel mai rău sunt pânzele. - Pânze ?! Ce vrei să zici ?
Păianjeni, Gandalf. Păianjeni uriasi.
Sunt un fel de progenituri de-ale lui Ungoliant.
Pe onoarea mea de vrăjitor !
Le-am luat urma.
Au venit din Dol Guldur.
Dol Guldur ? Dar vechea fortăreată e părăsită.
Nu, Gandalf, nu e.
O putere întunecată îsi are sălasul acolo.
O putere cum n-am mai simtit vreodată.
Este umbra unei vechi orori.
Una care poate chema spiritele celor morti.
L-am văzut, Gandalf.
S-a ivit un necromant din întuneric.
Repede, repede !
Asteptati-mă !
Scuze.
Încearcă să tragi un fum. O să te mai calmeze.
Ziceai ceva de un necromant. Esti sigur ?
Nu este de pe lumea celor vii.
S-a auzit un lup ? Sunt lupi prin pădure ?
Lup ? Nu, ăla nu e lup.
Iscoade Warg. Înseamnă că un grup de orci e prin apropiere.
- Un grup de orci ? - Cui i-ai mai spus de misiune ?
- Nimănui. - Cui i-ai mai spus ?
Nimănui ! Îti jur !
- Pe numele lui Durin, ce se întâmplă ? - Esti vânat.
- Trebuie să plecăm de aici. - Nu putem. Nu mai avem ponei.
Au fugit.
- Îi ademenesc eu după mine. - Sunt Wargi de Gundabad.
- Te vor ajunge din urmă. - Ăstia sunt iepuri de Rhosgobel.
Să-i văd numai că încearcă.
Veniti după mine !
Veniti !
- Rămâneti împreună. - Miscati-vă !
Ori, nu !
Hai, grăbiti-vă !
Unde ne duci ?
Gnomii sunt acolo !
Pe iei !
Miscati-vă ! Fugiti !
Uită-i acolo !
Pe aici ! Grăbiti-vă !
Vin mai multi !
Fili, trage cu arcul în ei !
- Unde-i Gandalf ? - Ne-a abandonat.